Проблема становлення особистісної ефективності школяра у психологічній системі І. О. Сікорського - Дригус, М. Т. (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2018)
У статті представлено результати дослідження проблеми становлення особистісної ефективності школяра у психологічній системі І. О. Сікорського. Здійснено аналіз концептуального підходу вченого до проблеми становлення особистісної ефективності школяра в освітньому просторі. Зазначено, що І. О. Сікорський першим в українській психології початку ХХ ст. поставив проблему «особистих чинників» навчання і визначив їх як такі, що впливають не лише на ефективність навчальної діяльності, а й на особистісну ефективність школяра. Акцентовано, що у парадигмі саморозвитку учений представив проблему становлення школяра як особистісно ефективного / неефективного суб’єкта учіннєвої діяльності у дихотомічній проекції. З’ясовано, що І. О. Сікорський розкрив технологію становлення школяра як особистісно успішного й ефективного у парадигмі змін його «Я-концепції». Зазначено, що учений окреслив проблему ініціації розширення меж особистісної ефективності школяра у процесі онтогенезу. Констатовано, що у розкритті І. О. Сікорським психологічної сутності розумового розвитку учнів здійснено абрис особистісної архітектоніки самоефективності школяра. Показано, що висунута ученим ідея «оберігання почуттів» школяра є важливим чинником попередження деструкції особистісного розвитку та становлення школяра як особистісно успішного й ефективного. Зазначено, що ідеї І. О. Сікорського щодо «рівномірного розвитку здібностей», «симетричного розвитку душевних здібностей», «гармонійного розвитку душевних сил» є апперцепцією ученим розуміння результивної, якісної та змістової характеристики становлення школяра як особистісно успішного у процесі онтогенетичного розвитку й саморозвитку.