Типи ставлення студентської молоді до самоосвітньої діяльності - Мартинюк, Ірина (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2019)
У статті представлено основні результати дослідження типів ставлення студентів закладів вищої освіти до самоосвітньої діяльності. Результати проведеного аналізу засвідчили, що близько четвертої частини досліджуваних у своїй навчальній діяльності обмежуються виконанням завдань, необхідних для отримання підсумкової оцінки з дисципліни. При цьому вони не намагаються глибше пізнати окремі теми, додатково опанувати певні знання, уміння та навички. На підґрунті аналізу отриманих результатів виокремлено такі типи ставлення студентської молоді до самоосвітньої діяльності: 1) гармонійне – студенти займаються самоосвітньою діяльністю (або пов’язаною з майбутнім фахом, який здобувають у ЗВО, або не пов’язаною безпосередньо з ним), вони мотивовані до самоосвітньої діяльності, здійснюють її за власною ініціативою, усвідомлюють її особистісну значущість; 2) недостатньо усвідомлене – займаючись самоосвітою з власної ініціативи, студенти недостатньо чітко усвідомлюють її особистісну значущість; 3) безініціативне – усвідомлюючи особистісну значущість самоосвітньої діяльності, студенти потребують зовнішнього стимулу для її здійснення; 4) незріле – студенти займаються самоосвітньою діяльністю під дією зовнішніх додаткових стимулів і при цьому не до кінця розуміють її особистісну значущість; 5) уникаюче – студенти з певних причин не займаються самоосвітньою діяльністю, обмежуючись навчальною діяльністю репродуктивного характеру. Автор вважає, що навчально-виховний процес у ЗВО повинен сприяти розвитку готовності студентської молоді до самоосвітньої діяльності. З цією метою важливо формулювати завдання з вивчення навчальних дисциплін, підготовки до здачі заліків та іспитів таким чином, щоб вони «підштовхували» студентів до самоосвітньої діяльності (мотивували до опанування нових знань та умінь, спонукали до регулярного опанування нового досвіду й пошуку оптимальних шляхів його здійснення, стимулювали ініціативність у пізнанні нового, самостійність у подоланні труднощів, стійкість пізнавальних інтересів) і допомагали усвідомити особистісну значущість самоосвітньої діяльності.