Психологічний аналіз різних типів дискурсу - Михальчук, Наталія; Онуфрієва, Ліана (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2020)
Метою статті є визначення різних підходів до класифікації дискурсу, актуалізація основних критеріїв вибору типів дискурсу, експлікація концепцій, за допомогою яких будуть описані відмінності між деякими видами дискурсу, з метою запропонувати приклади таких вправ-завдань, які допоможуть учням середніх закладів освіти більш чітко та конкретно представити практичне використання наукового дискурсу, відобразити дискурс як одну з основних концепцій сучасної Прагматичної психології. Для розв’язання поставлених у роботі завдань використано такі теоретичні методи дослідження: категоріальний, структурно-функціональний, аналіз, систематизація, моделювання, узагальнення. Результати дослідження. Учені виокремлюють п’ять типів дискурсу, які реалізуються залежно від певної ситуації: дискурс як засіб комунікативної дії (наприклад, бесіда з метою отримання інформації та навчання або заздалегідь спланована дискусія); дискурс як засіб ідеологічного впливу, тобто процес комунікативної дії, який набуває лише певної форми дискурсу (форми ідеологічного обґрунтування); терапевтичний дискурс (психоаналітична бесіда між лікарем і пацієнтом); загальновживаний дискурс, який має за мету забезпечити наукову дискусію; нові форми дискурсу (навчання через дискурс замість дискурсу як інструменту інформації й опанування знаннями, модель практичного обговорення). Відповідно до виокремлених типів у статті запропоновано приклади таких вправ-завдань, які допоможуть учням чіткіше опанувати навички практичного використання наукового дискурсу. Висновки. Ми вважаємо, що Прагматична психологія постає як самостійна міждисциплінарна сфера знань, яка тісно взаємодіє з Лінгвістичною прагматикою та Когнітивною психологією. Прагматична психологія у своїй науковій парадигмі орієнтується на два базових, взаємопереплетених поняття – значення і діяльність. Прагматична психологія є стрижнем суто діяльнісного підходу до мовлення, глобального аналізу цілеспрямованого вживання людиною звукових структур – сегментних і просодичних, лексем, словоформ, схем, словосполучень і речень, різних типів елементарних мовленнєвих актів та їх комплексів, комунікативних ходів як ланцюжків міжсуб’єктних інтеракцій, дискурсів різного типу тощо. Отже, маючи таке широке поле наукових досліджень, Прагматична психологія актуалізується на двох рівнях аналізу – поверхневому (знаковому) і глибинному (когнітивно-семантичному). Відтак, Прагматична психологія охоплює суб’єктивно-діяльнісний простір адресата (його прагматичні настановлення, дейксис, особливості квазіспілкування), перформативність, теорію мовленнєвих актів, різноманітні експліцитні й імпліцитні способи організації мовного коду суб’єктами спілкування (позиції тиску, імплікації, імплікатури, максими кооперативної взаємодії партнерів по комунікації, непрямі мовленнєві акти, умови продуктивності й успішності комунікації), теоретико-прикладні аспекти релевантності, психолінгвістичні принципи і механізми спілкування, окремі аспекти теорії мовленнєвої взаємодії та розмовного мовлення.