Особливості сприйняття сімейних взаємостосунків і свого місця в сім’ї дитиною із синдромом дефіциту уваги та гіперактивності - Ширяєва, Людмила; Гончаренко, Наталія (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2020)
Метою статті є висвітлення результатів проведеного серед дітей молодшого шкільного віку із синдромом дефіциту уваги та гіперактивністю дослідження особливостей сприйняття ними сімейних взаємостосунків і свого місця в сім’ї. Методи. Для досягнення поставленої мети та реалізації завдань використано проективну методику «Малюнок сім’ї». У якості критеріїв оцінки малюнків проаналізовано: 1) формальну структуру малюнка; 2) графічну презентацію членів сім’ї; 3) процес малювання. Вибірку дослідження склали діти 6–10 років і їх батьки загальною кількістю 128 осіб: 64 дитини та 64 дорослих. Із батьками проведено структуроване інтерв’ю. Результати дослідження. Установлено, що у сприйнятті сімейної ситуації та свого місця у сім’ї дітьми із СДУГ простежуються такі загальні тенденції, як тривожність, почуття неповноцінності, пригніченості, негативне або боязке ставлення до одного з батьків, негативне ставлення до сіблінгів. У сім’ях дітей із СДУГ виявлено поширеність таких видів неблагополуччя, як: сварки між батьками, конфлікти між батьками (або одним із них) і дитиною із СДУГ, між нею та сіблінгами, ігнорування дитини, гіперсоціалізація дитини, гіперконтроль тощо. Проаналізовано кількісно та якісно (з ілюстрацією прикладів) графічні характеристики малюнка, що мають символічне значення для визначення задоволення / незадоволення потреб дитини. Показано, що малюнок відображає два вектори переживання дитиною свого місця в сім’ї: «прийняття» та «відторгнення». Більш розповсюдженим виявлено почуття дитиною «відторгнення» у сім’ї, на відміну від почуття «прийняття» (71,8% і 28,1% відповідно). У якості способу «переробки» почуття «відторгнення» діти віддають перевагу «виганяти себе», а не сім’ю, що свідчить про депривацію потреб у близькості, приналежності. Висновки. Малюнки сім’ї можуть використовуватися у діагностиці дітей із СДУГ для побудови наступних психокорекційних гіпотез з метою реалізації ефективної психологічної допомоги дитині та сім’ї загалом.