Психологічні ресурси особистісної конфіденції: можливості довіри людини до себе й інших - Штепа, Олена (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2020)
Мета статті – з’ясувати ресурси особистісної конфіденції в емпіричний спосіб. Методи. Застосовано психологічне опитування з використанням таких методик, як опитувальник персональної ресурсності, опитувальник психологічної ресурсності, тест-опитувальник діагностики показників екзистенціальних ресурсів, анкета чеснот і сил характеру, опитувальник стратегій подолання кризового стану, опитувальник психологічного благополуччя, шкала когерентності, методика визначення (ін) толерантності до невизначеності, методики оцінки та прогнозування психологічного розвитку ситуацій міжособистісної взаємодії, опитувальник рефлексивності, методика довіри / недовіри особистості світу, іншим людям, собі. Застосовано такі методи математико-статистичного аналізу, як Tests of Normality, багатофакторний аналіз, кластерний аналіз методом k-середніх, класифікаційний аналіз, порівняльний аналіз, дискримінантний аналіз. Емпіричне дослідження реалізовано за моделлю Нельсона, оскільки для визначення ресурсів особистісної конфіденції було задано умови, а саме: рівень довіри особи до себе, рівень довіри особи до інших, рівень системної рефлексії, визначеність ресурсного контенту. Результати дослідження. Доведено, що пошук людиною недоліків у себе й інших є критерієм її готовності не довіряти як собі, так і іншим. Предикторами уможливлення конфіденції є психологічні ресурси роботи над собою, відповідальності, допомоги іншим, що реалізуються через ресурси як «сили характеру» (відкритість новому досвіду, лідерство, здатність вибачати, чуйність). За результатами емпіричного дослідження саме лідерство як уміння надихати й організовувати себе й інших є головним чинником і предиктором довіри особи до себе й інших людей. Висновки. Головними ресурсами уможливлення конфіденції є рефлексовані ресурси, до яких належать психологічні ресурси і ресурси як «сили характеру». Відтак, є підстави визначити «ресурсами зцілення» психологічні ресурси роботи над собою, (розділеної) відповідальності, доброти до інших і допомоги їм, що інтерпретують, а, отже, дають змогу концептуалізувати суб’єкту активність, тобто уможливлюють саморозуміння особистості; а також такі «сили характеру», як відкритість новому досвіду, лідерство, здатність вибачати, чуйність, що дають змогу аргументувати здобуте розуміння.