Психологічні механізми розуміння сучасних текстів американських письменників - Михальчук, Наталія; Коваль, Ірина (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2021)
Мета статті – запропонувати психологічні механізми розуміння сучасних текстів американських письменників через визначення стилю роману як складного і багатошарового процесу. Для розв’язання поставлених у роботі завдань використано такі теоретичні методи дослідження: категоріальний, структурно-функціональний, аналіз, систематизація, моделювання, узагальнення. Результати дослідження. Показано, що ступінь близькості вторинного тексту до вихідного залежатиме від багатьох чинників – рівня розуміння людиною вихідного тексту, очікувань і настановлень читача, рівня читацьких інтересів, цілей читання тощо. Розуміння тексту включатиме його розчленування на відносно самостійні щодо фактичного змісту уривки (текстові елементи) з наступним їх перегрупуванням із метою виокремлення головного та другорядного, тобто встановлення ієрархії смислів. Висновки. Запропоновано психологічні механізми розуміння сучасних текстів американських письменників. Першим є механізм децентрації: утримування в свідомості суб’єкта двох суперечливих ідей одночасно і при цьому – збереження можливості діяти, аналізуючи художні твори; створення власних оповідань, розв’язання ситуацій; подолання особистісних егоцентричних проявів; толерантне, неупереджене ставлення до думок і висловлювань партнерів по спілкуванню; перетворення смислу образів, понять, уявлень з урахуванням власної емоційно-когнітивної позиції, точок зору, вчинків, способу життя інших; зміна поглядів і позицій читача при зіставленні власної точки зору з уявленнями і позиціями інших людей тощо. Наступним є механізм емпатії: характер самостійно обраних для психологічного аналізу творів художньої літератури (романтичні, реалістичні, філософські); розпізнавання психічних станів людей, зображених у творах мистецтва (сюжет, портрет, музика, картина, психомистецька ситуація); визначення емоційних станів персонажів літературного твору, партнерів по спілкуванню; конгруентність поведінки у нестандартно-стимулюючих ситуаціях чи ситуаціях когнітивного дисонансу. І, нарешті, останнім механізмом є механізм рефлексії: здійснення взаємозв’язку елементів літературного твору в конструктивну систему; обґрунтування власного ставлення до певної ситуації, її учасників, виявлення особистісних і ситуативних детермінант поведінки суб’єктів ситуації (у тому числі, якщо цими суб’єктами є автор і герої літературного твору).