Психологічна структура комунікації: науково-методологічний аспект - Гончарук, Наталія (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2021)
Мета статті – здійснити теоретико-методологічний аналіз психологічної структури комунікації. На основі мети проведено структурно-логічний аналіз комунікації, виокремлено основні її складові та відтворено психологічну модель комунікації. Методи та методики дослідження. Теоретико-методологічне дослідження здійснено на основі структурно-логічного, системного та диференційного аналізу, порівняння, узагальнення, систематизації, наукового моделювання. Результати та дискусії. На основі наукового дослідження з’ясовано сутність поняття «комунікація», визначено найважливіші її ознаки та форми. Виокремлено три основні складові комунікації: комунікативну взаємодію, комунікативну поведінку, комунікативну діяльність. Шляхом наукового аналізу здійснено структурний аналіз комунікативної взаємодії, що дав змогу виокремити її компоненти і найменші структурні елементи. До основних складових віднесено спілкування та міжособистісні стосунки. Найменшими структурними елементами визначено комунікативну подію як цілісний реалізований епізод комунікації, що передбачає інтерактивно-інформаційний взаємообмін і комунікативну ситуацію як взаємопов’язаний комплекс зовнішніх і внутрішніх чинників, реалізованих у конкретному комунікативному акті. Окрім цього, у межах дослідження комунікації виокремлено ще два компоненти: комунікативну поведінку як активність соціального характеру, спрямовану на взаємодію між окремими особами, та комунікативну діяльність як соціально-мовленнєву активність, яка має самостійний сенс і мету. Комунікативну поведінку описано як індивідуальну сукупність норм і традицій спілкування окремих особистостей у межах соціальних спільнот. Комунікативну діяльність відображено як активність, що має самостійну комунікативну мету й містить усі ознаки діяльності, такі як цілепокладання та процесуальність. Під час теоретичного аналізу визначено найменші структурні характеристики. Одиницями комунікативної поведінки означено комунікативний вчинок і комунікативний акт (інтеракцію), найменшими одиницями комунікативної діяльності – комунікативний процес і комунікативну дію. Висновки. На основі проведеного структурного аналізу описано найважливіші показники комунікації, формування яких стало необхідною умовою становлення комунікативних умінь і навичок. Розроблено наукову модель комунікації, представлену в схематичній презентації.