Персоналістична концепція людини як основа медіальної педагогіки – вимір розумності, свободи і відповідальності. - Мьонсо, Я. (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2019)
Мішель Демюрге, видатний нейробіолог, у важливій книжці з оригінальною назвою «ТВ-лоботомія» наводить величезну шкалу досліджень, які підтверджують негативний вплив мас-медіа, особливо телебачення, на людину. У вступі він констатує, що протягом 15 років не було тижня, щоб він не натрапив на щонайменше одну чи дві статті, в яких підкрес- люється про шкідливі наслідки телебачення для психічного, фізичного здоров’я та пізнавальних здібностей дитини. Така тенденція настільки сильна, що деякі спеціалісти, вже не вагаючись, говорять про справжню проблему громадського здоров’я1. Тому цілком погоджуюсь з професо- ром Й. Козєлецкім, що настав час, щоб зануритись у пізнання життя людини, бо як пише Іван Павло II, саме гідність вимагає від людини, щоб вона діяла зі свідомим, вільним і розумним вибором. Розумність, свобода і відповідальність є тими вимірами особи, які були завжди при- нагідні, щоб стати справжньою людиною протягом століть. Сьогодні в контексті могутності впливу медіа ці виміри знаходяться під загро- зою, оскільки ми все частіше стикаємося з проблемою мислення і від- повідальної свободи, в той час коли особливо широко популяризується віртуальність і безвідповідальність. Ось чому, на мою думку, виникає велика потреба у популяризації медіальної педагогіки, завдання якої пробудити людину-особу (системний персоналізм) до вільного мислення і відповідальної свободи – для себе, суспільства і медіа.