Криза сенсу як переломний момент життя людини - Чуйко, Галина (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2019)
Статтю присвячено теоретичному аналізу феномену смисложиттє- вої кризи, її особливостей, проявів і наслідків для життя особистості, а також життєстійкості як можливого бар’єру гострому і тривало- му переживанню людиною кризи сенсу життя (аналогічно до подолан- ня стресового стану та перетворення його на можливість винесення уроків із його перебігу й особистісного зростання). Зазначено, що смисложиттєва криза хоча й зустрічається рідше за інші кризи особистості, проте переживається особливо гостро, а за силою впливу на людину, її подальше життя та можливою ката- строфічністю наслідків – це найвагоміша подія на життєвому шляху особистості. Проаналізовано погляди на смисложиттєву кризу та її специфіку відомих зарубіжних (Ф. Е. Василюк, К. В. Карпинский, С. Мадді, В. Франкл, В. Э. Чудновский, І. Ялом та ін.) психологів. Зазначено, що В. Франкл на- звав її переживанням екзистенційного вакууму з відповідними наслідка- ми, І. Ялом – кризою сенсу, або кризою безглуздості, С. Мадді – «малою смертю», чи екзистенційним неврозом, К. В. Карпінський використовує назву «смисложиттєва криза», під якою розуміє смислову кризу в роз- витку особистості, що блокує, насамперед, смислову регуляцію і про- цеси смислотворення індивідуального життєвого шляху та визначає її основні прояви, причиною чого є проблеми з пошуком чи реалізацією сенсу життя особистості. Виявлено, що смисложиттєва криза переживається людиною як тривалий і / чи гострий внутрішній конфлікт між бажаним (життє- во необхідним, надважливим для неї) та об’єктивно можливим. При цьому людина, навіть уявляючи шлях досягнути бажаного, не завжди може ним скористатися, що змушує її прийняти все, як є, і намагати- ся справитися із ситуацією. У переживанні смисложиттєвої кризи не- можливо відділити внутрішні та зовнішні її причини, оскільки вона за- вжди переживається на суб’єктивному рівні. Зроблено висновок, що життєстійкість може бути використана для подолання смисложиттєвої кризи особистості, мінімізуючи її не- гативні наслідки та перетворюючи на можливість розвитку особис- тості шляхом засвоєння життєвих уроків і знаходження нового осо- бистісного життєвого сенсу.