Внесок Ярослава-Богдана Рудницького у розвиток української топоніміки
DOI:
https://doi.org/10.15587/2313-8416.2016.80765Ключові слова:
ономастика, топоніміка, топоніми, гідроніми, ороніми, ойконіми, Бойківщина, етимологія, пропріативи, етнотопонімиАнотація
У статті стисло викладено науковий доробок відомого славіста української діаспори Я.-Б. Рудницького в галузі топономастики. Проаналізовано мовознавчу працю вченого «Географічні назви Бойківщини», що містить розгляд топонімів (гідронімів, оронімів та ойконімів) у лексико-семантичному, структурному, історичному аспектах. Продемонстровано результати дослідження Рудницьким окремих географічних назв, етнотопоніма «Україна». Висвітлено погляди вченого на проблему топонімійної метоніміїПосилання
Grycenko, P. (2001). Profesor Oleksa Gorbach i jogo vydannja pam’jatok ukrai'ns'koi' movy. Pam’jatky Ukrai'ny. Istorija ta kul'tura, 1-2, 118–121.
Golutjak-Golyk, S. (1995). Rudnyc'kyj i rozvytok ukrai'ns'koi' onomastyky. Onomastychna bibliografija 1935–1995. Ottava: Park – Koledzh, 33.
Bevzenko, S. P. (1991). Istorija ukrai'ns'kogo movoznavstva. Istorija vyvchennja ukrai'ns'koi'movy. Kyiv: Vyshha shkola, 230.
Hudash, M., Demchuk, M. (1991). Pohodzhennja ukrai'ns'kyh karpats'kyh ta prykarpats'kyh nazv naselenyh punktiv (vidantroponimni utvorennja). Kyiv: Naukova dumka, 268.
Shevel'ov, Ju. (2008). Nazva Ukrai'na. Vol. 1. Vybrani praci. Movoznavstvo. Kyiv: Vyd. dim «Kyjevo – Mogyljans'ka Akademija», 421.
Buchko, G. Je., Buchko, D. G. (2013). Vnesok l'vivs'kyh uchenyh u stanovlennja ta rozvytok ukrai'ns'koi' onomastyky. Istorychna ta suchasna ukrai'ns'ka onomastyka. Vybrani praci. Chernivci: Bukrek, 416–428.
Rabij-Karpyns'ka, S.; Lesiv, M. (Ed.) (2011). Dijalekt bojkiv (fonetyka i morfologija). Bojkivs'ki govirky. Peremyshl': Peremys'kyj viddil OUP, XVIII, 78–97.
Rudnicki, J. B. (1939). Nazwy geograficzny Bojkowszczyzny. Lwow: WidanieWitold Taszucki, 248.
Karpenko, Ju. O. (1973). Toponimija Bukovyny. Kyiv: Naukova dumka, 283.
Buchko, D. G. (1990). Pohodzhennja nazv naselenyh punktiv Pokuttja. Lviv: Svit, 144.
Rudnyc'kyj, Ja. (1953). Istorija j pohodzhennja nazvy mista Harkiv. Ukrainian Free Academy of Sciences, 2, 50–58.
Jurkiv, M. M. (2000). Gidronimno – ojkonimni paraleli v zahidnoukrai'ns'komu onomastykoni. Kharkiv, 19.
Rudnyc'kyj, Ja. (1952). Nazvy «Galychyna» j «Volyn'». Vinnipeg: Nakladom Ukrai'ns'kogo Narodnogo Domu, 32.
Red'kva, Ja. P. (2012). Terebovlja etnichno – antropogenna vs. Terebovli antroponimichnoi' ta «zhertovnoi'». Visnyk L'vivs'kogo universytetu, 56, 355–367.
Rudnyc'kyj, S. (1930). Dekil'ka sliv u spravi geografichnoi' toponomastyky i transkrypcii' chuzhomovnyh geografichnyh nazv na ukrai'ns'kyh mapah (dyskusijna). Visnyk Instytutu ukrai'ns'koi' naukovoi' movy, II, 30.
Rudnyc'kyj, Ja. (1935). Kul'chychi chy Kil'chychi? Litopys Bojkivshhyny, 5, 38–40.
Rudnyc'kyj, Ja. (1958). Pro miscevu nazvu «Semygyniv». Ukrainian Free Academy of Sciences, 2, 48–49.
Rudnyc'kyj, Ja. (1958). Pro miscevu nazvu «Stryj». Ukrainian Free Academy of Sciences, 2, 44–47.
Rudnyc'kyj, Ja. (1951). Slovo j nazva «Ukrai'na». Vinnipeg: Nakladom Ukrai'ns'koi' knygarni, 128.
Rudnyc'kijana № 7 (1991). Kanada: UVAN, 31.
Rudnicki, J. B. (1935). O nazwie miejscowej Sambor. Język Polski, 105–110.
Rudnicki, J. (1937). O nazwie miejscowej Trembowla. JęzykPolski, 134–140.
Rudnyćkyj, J. B. (1958). Zur Frage der zwischen sprachlichen Beziehungen auf Dem Gebiete der Toponomastik. Ukrainian Free Academy of Sciences, 2, 17–21.
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2016 Леся Олексіївна Гапон
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Наше видання використовує положення про авторські права Creative Commons CC BY для журналів відкритого доступу.
Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами:
1. Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons CC BY, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі.
2. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі.