Механізм правового регулювання трудових відносин: методологічний аспект
DOI:
https://doi.org/10.15587/2523-4153.2018.143359Ключові слова:
механізм правового регулювання, трудові правовідносини, юридичні факти, методологічний підхід, система правових засобів, динаміка трудових правовідносинАнотація
У статті висвітлено методологічні підходи до розуміння категорії механізм правового регулювання, що застосовуються в науковій літературі. Узагальнено, що механізм правового регулювання спрямований на результативне втілення правових норм у життя за допомогою адекватних правових засобів, тобто відображає його динамічну складову. На підставі цього обґрунтовано, що досліджувати ознаки механізму правового регулювання необхідно крізь призму його динаміки, адже в умовах статики механізм не рухається.
Виокремлені особливості механізму правового регулювання трудових відносин. Доведено, що при дослідженні механізму правового регулювання трудових відносин не можливо чітко дотриматися якогось одного з методологічних підходів, отже, перевагу необхідно віддати застосуванню так званого комплексного підходу, в якому використовувати можливості як інструментального, так і системного підходів, що дозволяє охарактеризувати механізм правового регулювання трудових відносин як у цілому, так і аналізувати його окремі складові елементи, їх взаємозв’язки та взаємозалежність у межах однієї системи. Наголошено, що в умовах розвитку інформаційного суспільства, стрімкої роботизації, з огляду на необхідність перегляду класичних форм залучення особи до праці з одночасним збереженням існуючих стандартів гідної праці та забезпеченням права людини на працю, важливого значення набуває також антропологічний підхід до вивчення механізму правового регулювання трудових відносин.
Сформульоване поняття механізму правового регулювання трудових відносин як системи правових засобів (елементів), за допомогою якої відбувається регламентація суспільних відносин у сфері найманої праці з метою приведення їх у відповідність з визначеними державою моделями поведінки в рамках трудових правовідносин.
Проведене дослідження механізму правового регулювання трудових відносин як певної інструментальної системи, з урахуванням основних стадій, які проходять трудові правовідносини, а саме їх виникнення, трансформація (зміна, призупинення) та припинення, дало підстави виокремлювати в межах загального механізму правового регулювання трудових відносин, з урахуванням стадій правового регулювання, механізм виникнення трудових відносин, механізм трансформації трудових відносин та механізм припинення трудових відносин
Посилання
- Hetmantseva, N. D. (2015). Osoblyvosti pravovoho rehuliuvannia trudovykh vidnosyn. Chernivtsi: Tekhnodruk, 592.
- Alekseev, S. S. (1966). Mekhanizm pravovogo regulirovaniya v sotsialisticheskom gosudarstve. Moscow: Yuridicheskaya literatura, 187.
- Alekseev, S. S. (1999). Pravo: azbuka-teoriya-filosofiya: opyt kompleksnogo issledovaniya. Moscow: Statut, 712.
- Rabinovych, P. M.; Shemshuchenko, Yu. S. et. al. (Ed.) (2001). Metodolohiia yurydychnoi nauky. Yurydychna entsyklopediia. Vol. 3. K-M. Kyiv: Ukrainska entsyklopediia, 188.
- Shumylo, M. M. (2016). Pravovidnosyny u sferi pensiinoho zabezpechennia v Ukraini. Kyiv: Nika-Tsentr, 680.
- Selivanov, V. M. (2006). Do problemy metodolohichnoho zabezpechennia teoretychnoho analizu derzhavotvorennia i pravotvorennia v Ukraini. Pravo Ukrainy, 4, 24–25.
- Vyshnovetska, S. V. (2014). Metodolohiia nauky trudovoho prava. Kyiv: Nika-Tsentr, 332.
- Bobrovnyk, S. V. (2009). Kompromis i konflikt: metodolohichni pidkhody do doslidzhennia. Pravova derzhava, 20, 110–118.
- Yudin, E. G. (1997). Metodologiya nauki. Sistemnost'. Deyatel'nost'. Moscow: Editorial URSS, 444.
- Kelman, M. S. (2011). Yurydychna nauka yak obiekt metodolohichnoho doslidzhennia. Ternopil: TzOV «Terno-hraf», 348.
- Kryvytskyi, Yu. V. (2010). Spetsializovani normy prava u mekhanizmi pravovoho rehuliuvannia. Kyiv, 20.
- Matuzov, N. I., Mal'ko, A. V. (Eds.) (2003). Teoriya gosudarstva i prava: kurs lektsiy. Moscow: YUrist", 776.
- Zaichuk, O. V., Onishchenko, N. M. (Eds.) (2006). Teoriia derzhavy i prava. Akademichnyi kurs. Kyiv: Yurinkom Inter, 688.
- Gorshenev, V. M. (1978). Struktura mekhanizma pravovogo regulirovaniya v obshhenarodnom gosudarstve: O nauchnom edinstve problem obshhey teorii prava i trudovogo prava. Trudy VYUZI, 56, 41–52.
- Gorokhov, B. A. (2006). Sovremennoe pravovoe regulirovanie sotsial'no-trudovykh otnosheniy v Rossii: sredstva, mekhanizm, istochniki i osobennosti. Saint Petersburg, 24.
- Shabalin, V. A. (1969). Sistemnyy analiz mekhanizma pravovogo regulirovaniya. Sovetskoe gosudarstvo i pravo, 10, 123–127.
- Zinchenko, S. A. (2007). Yuridicheskie fakty v mekhanizme pravovogo regulirovaniya. Moscow: Volters Kluver, 152.
- Kryvytskyi, Yu. V. (2009). Teoretyko-metodolohichni osnovy rozuminnia mekhanizmu pravovoho rehuliuvannia. Pidpryiemnytstvo, hospodarstvo i pravo, 10, 22–25.
- Abramova, A. A. (2006). Effektivnost' mekhanizma pravovogo regulirovaniya. Krasnoyarsk, 24.
- Diveeva, N. I. (2008). Teoreticheskie problemy individual'nogo pravovogo regulirovaniya trudovykh otnosheniy. Saint Petersburg, 45.
- Mavrin, S. P., Khokhlova, E. B. (Eds.) (2002). Trudovoe pravo Rossii. Moscow: Yurist, 656.
- Oborotov, Yu. M. (2003). Tradytsii ta novatsii v pravovomu rozvytku: zahalnoteoretychni aspekty. Odessa, 379.
##submission.downloads##
Опубліковано
Як цитувати
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2018 Yana Simutina
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Наше видання використовує положення про авторські права Creative Commons CC BY для журналів відкритого доступу.
Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами:
1. Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons CC BY, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі.
2. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі.