Сейсмічна когерентність при флуктуаціях тимчасових затримок сигналу
DOI:
https://doi.org/10.24028/gzh.0203-3100.v40i2.2018.128878Ключові слова:
seismic coherence, generalized seismic image model, residual time delays, projection onto а convex set, fractured zone, buried paleochannelАнотація
Одним з основних сейсмічних атрибутів, які широко застосовують для виявлення і вивчення латеральних змін геологічного середовища, таких як виклинювання, розривні порушення, тріщинуваті зони і поховані палеорусла, є когерентність сейсмічних зображень. Запропоновано новий метод розрахунку цього популярного сейсмічного атрибута, що ґрунтується на узагальненій математичній моделі сейсмічного зображення. Модель допускає довільне варіювання не тільки амплітуд сигналу і дисперсій шуму, а й залишкових часових затримок сигналу в межах ковзного уздовж зображення просторово-часового вікна, в якому розраховують когерентність. Під залишковими часовими затримками розуміються флуктуації часів приходу сигналу після вирахування тренду, що апроксимується поліномами першого або другого порядку. Описано ітераційний алгоритм оптимізованого оцінювання параметрів узагальненої математичної моделі сейсмічного зображення, потрібних для нового методу розрахунку когерентності. Алгоритм використовує детерміновану регуляризацію. Запропонований метод випробуваний і зіставлений з одним з традиційних аналогів на модельних матеріалах. Крім того, нову міру когерентності успішно використано під час вивчення тріщинуватих зон вугленосних товщ у Донецькому басейні і одного з газових родовищ у Дніпровсько-Донецькій западині.Посилання
Mendriy Ya. V., Tyapkin Yu. K., 2012. Development of computation technology for coherence on the base of improved models of seismic record. Geofizicheskiy zhurnal 34(3), 102—115 (in Russian).
Mendriy I. V., Tyapkin Y. K., 2014. Seismic coherence: updated computation and application to a study of fractured zones in the Donets Basin. Seismic Technology 11(1), 1—20. doi: 10.3997/ 2405-7495.2015075.
Tyapkin Y. K., 1994. Optimized estimates of a complicated model of the multichannel seismic record with statistic and deterministic regularization. Russian Geology and Geophysics 35 (1), 109—115.
Tyapkin Yu., 1991. Stable iterative algorithm of adaptive weighted stacking of seismic records. Soviet Geology and Geophysics 32(5), 122—125.
Tyapkin Yu. K., Prykhodchenko D. F., Nekracov I. A., 2005. Optimizing the process of selecting the signal from multichannel seismic record. Geofizicheskiy zhurnal 27(5), 710—729 (in Russian).
Bahorich M., Farmer S., 1995. 3-D seismic discontinuity for faults and stratigraphic features: The coherence cube. The Leading Edge 14(10), 1053—1058. doi: 10.1190/1.1437077.
Cohen I., Coifman R. R., 2002. Local discontinuity measures for 3-D seismic data. Geophysics 67(6), 1933—1945. doi: 10.1190/1.1527094.
Fomel S., 2010. Predictive painting of 3-D seismic volumes. Geophysics 75(4), A25—A30. doi: 10.1190/1.3453847.
Franks L. E., 1969. Signal theory. N. J.: Englewood Cliffs, Prentice-Hall, 317 p.
Gersztenkorn A., Marfurt K. J., 1999. Eigenstructure-based coherence computations as an aid to 3-D structural and stratigraphic mapping. Geophysics 64(5), 1468—1479. doi: 10.1190/ 1.1444651.
Gersztenkorn A., Sharp J., Marfurt K., 1999. Delineation of tectonic features offshore Trinidad using 3-D seismic coherence. The Leading Edge 18(9), 1000—1008. doi: 10.1190/1.1438422.
Gimlin D. R., Keener M. S., Lawrence J. F., 1982. Maximum likelihood stacki ng in white Gaussian noise with unknown variances. IEEE Transactions on Geoscience and Remote Sensing GE-20(1), 91—98. doi: 10.1109/TGRS.1982.4307527.
Karimi P., Fomel S., Wood L., Dunlap D., 2015. Predictive coherency. Interpretation 3(4), SAE1—SAE7. doi: 10.1190/INT-2015-0030.1.
Liu Y., Fomel S., Liu G., 2010. Nonlinear structure-enhancing filtering using plane-wave prediction. Geophys. Prosp. 58(3), 415—427. doi: 10.1111/j.1365-2478.2009.00840.x.
Li Y., Lu W., Xiao H., Zhang S., Li Y., 2006. Dip-scanning coherence algorithm using eigen structure analysis and supertrace technique. Geophysics 71(3), V61—V66. doi: 10.1190/1.2194899.
Lu W., Li Y., Zhang S., Xiao H., Li Y., 2005. Higher-order-statistics and supertrace-based coherence-estimation algorithm. Geophysics 70(3), P13—P18. doi: 10.1190/1.1925746.
Marfurt K. J., Kirlin R. L., Farmer S. L., Bahorich M. S., 1998. 3-D seismic attributes using a semblance-based coherence algorithm. Geophysics 63(4), 1150—1165. doi: 10.1190/1. 1444415.
Marfurt K. J., Sudhaker V., Gersztenkorn A., Crawford K. D., Nissen S. E., 1999. Coherency calculations in the presence of structural dip. Geophysics 64(1), 104—111. doi: 10.1190/1.1444508.
Mendrii I., Tyapkin Y., Vasilkovskiy V., 2016. Seismic coherence in the presence of residual trace-to-trace time delay variations. 78th EAGE Conference, Extended Abstracts, Paper We P2 11. doi: 10.3997/2214—4609.201601024.
Roberts A., 2001. Curvature attributes and their application to 3D interpreted horizons. First Break 19(2), 85—100. doi: 10.1046/j.0263-5046.2001.00142.x.
Tchalenko J. S., 1970. Similarities between shear zones of different magnitudes. Geol. Soc. Am. Bull. 81(6), 1625—1640. doi: 10.1130/0016- 7606(1970)81[1625:SBSZOD]2.0.CO;2.
Tyapkin Y., Mendrii I., 2012. Improved measure of seismic coherence using a more realistic data model. 74th EAGE Conference, Extended Abstracts, Paper P085. doi: 10.3997/2214-4609.20148483.
Tyapkin Yu., Ursin B., 2005. Optimum stacking of seismic records with irregular noise. J. Geophys. Eng. 2(3), 177—187. doi: 10.1088/1742-2132/2/3/001.
Youla D. C., Webb H., 1982. Image restoration by the method of convex projections. Part 1 — Theory. IEEE Transactions on Medical Imaging, MI-1(2), 81—94. doi: 10.1109/TMI.1982. 4307555.
##submission.downloads##
Опубліковано
Як цитувати
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2020 Геофізичний журнал
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
1. Автори зберігають за собою авторські права на роботу і передають журналу право першої публікації разом з роботою, одночасно ліцензуючи її на умовах Creative Commons Attribution License, яка дозволяє іншим поширювати дану роботу з обов'язковим зазначенням авторства даної роботи і посиланням на оригінальну публікацію в цьому журналі .
2. Автори зберігають право укладати окремі, додаткові контрактні угоди на не ексклюзивне поширення версії роботи, опублікованої цим журналом (наприклад, розмістити її в університетському сховищі або опублікувати її в книзі), з посиланням на оригінальну публікацію в цьому журналі.
3. Авторам дозволяється розміщувати їх роботу в мережі Інтернет (наприклад, в університетському сховище або на їх персональному веб-сайті) до і під час процесу розгляду її даними журналом, так як це може привести до продуктивної обговоренню, а також до більшої кількості посилань на дану опубліковану роботу (Дивись The Effect of Open Access).