Збільшення об’єму м’язів при фізичних навантаженнях може мати й негативні наслідки
Ключові слова:
м’язи, міофібрили, гіпертрофія, гіперплазія, фізичні навантаженняАнотація
Метою роботи було вивчення змін, що виникають у скелетних м’язах в результаті їх гіпертрофії. Експеримент виконаний на лабораторних білих щурах, які одержували фізичне навантаження шляхом бігу у третбані. Встановлено, що залежно від інтенсивності і тривалості бігу, в м’язах змінюється співвідношення процесів гіпертрофії і гіперплазії. Мала і середня швидкість та інтенсивність фізичного навантаження обумовлює збільшення об’єму м’язів за рахунок розщеплення гіпертрофованих м’язових волокон, сформованих шляхом збільшення кількості їх структурних одиниць – міофібрил. Великі інтенсивність і швидкість бігу також призводять до зростання обсягу м’язів, тобто гіпертрофії, але цей процес супроводжується значним розвитком руйнівних, деструктивних змін в гіпертрофованих м’язах. Тому при використанні фізичного навантаження як фактора, за рахунок якого передбачається досягти збільшення об’єму м’язів, слід пам’ятати, що великі інтенсивності фізичного навантаження ведуть до активізації руйнування структурних компонентів в гіпертрофованих м’язах.Посилання
Глушков В. М. Общие методы анализа биологических систем / В. М. Глушков. – Киев : Вища школа, 1980. – 240 с.
Губанов Н. И. Медицинская биофизика / Н. И. Губанов, А. А. Утенбергенов. – М. : Медицина, 1978. – 336 с.
Коган А. Б. Биологическая кибернетика / А. Б. Коган. – М. : Высшая школа, 1977. – 408 с.
Коц Я. М. Физиология мышечной деятельности / Я. М. Коц. – М. : ФиС, 1982. – 347 с.
Климов А. А. Скелетная мышечная ткань : В кн. «Структурные основы адаптации и компенсации нарушенных функций» / А. А. Климов. – М. : Медицина, 1987. – С. 100–130.
Меерсон Ф. З. Адаптация, стресс и профилактика / Ф. З. Меерсон. – М. : Наука, 1981. – 279 с.
Патти Г. Физическая основа кодирования и надежность в биологической эволюции / Г. Патти. – М. : Мир, 1970. – С. 69–91.
Резвяков Н. П. Морфологическая и морфометрическая характеристика скелетных мышц крыс после длительной статической нагрузки / Н. П. Резвяков, Ф. А. Абдулхаев, А. Р. Абдуллин // Архив анатомии. – 1980. – Т. 78, № 5. – С. 57–64.
Самойлов Н. Г. Границы гомеостаза ультраструктурных компонентов скелетных мышц в норме и при мышечной деятельности / Н. Г. Самойлов // Бюллетень экспериментальной биологии и медицины. – 1989. – № 7. – С. 115–116.
Самойлов Н. Г. Закономерности возрастной морфологии нервно-мышечного аппарата при различных режимах двигательной деятельности и в условиях ее активизации : дис. доктора биологических наук : 14.00.02 / Н. Г. Самойлов. – Киев, 1990. – 416 с.
Саркисов Д. С. Очерки по структурным основам гомеостаза / Д. С. Саркисов. – М. : Медицина, 1977. – 354 с.
Саркисов Д. С. Миокард : В кн. «Структурные основы адаптации и компенсации нарушенных функций» / Д. С. Саркисов. – М. : Медицина, 1987. – С. 284–294.
Сээне Т. П. Обновление сократительных белков скелетных мышц при повышенной функциональной активности : автореф. дис. на соискание ученой степени д. биол. наук : спец. 14.00.02 «Анатомия человека» / Т. П. Сээне. – Л., 1988. – 24 с.
Тарусов Б. Н. Биофизика / Б. Н. Тарусов, О. П. Кольс. – М. : Высшая школа, 1968. – 468 с.
##submission.downloads##
Опубліковано
Як цитувати
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2014 Микола Григорович Самойлов [Nikolay Samoilov]
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Наше видання використовує положення про авторські права CREATIVE COMMONS для журналів відкритого доступу.
Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами:
1. Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі.
2. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі.